Merge & Resync: Xenzai[NEF]
DUBAI 4. juli 2003
DET AMERIKANSKE KONSULAT
Hvor lenge hadde du tenkt å la meg vente?
Unnskyld?
-Jeg holder på å dø der borte. -Hvor?
Ved Ben Franklins potetsalatpaviljong.
Beklager. Burde vi kjenne hverandre?
Absolutt. Vi burde. Vi gjør det ikke, men vi burde.
-Ray. Ray Koval. -Theresa Corrado.
-Hyggelig å møte deg. -Ja.
-Gratulerer med uavhengighetsdagen. -Til deg også.
Jeg vet ikke om det er kneet eller noe, men jeg er litt forvirret.
Jeg trodde vi flørtet med hverandre.
Nei. Beklager. Kanskje du er full.
Nei, nei. Om jeg var full, ville jeg lagt an på deg.
For en lettelse.
Om jeg var full, ville jeg sagt hvor vakker du er
og hvor sprøtt det er at du står her helt alene.
Jøss. Er du alltid slik?
Nei. lblant høres jeg slik ut, men dette er definitivt annerledes.
-Hva er det som er så annerledes? -Jeg vet ikke.
Det var vel det jeg kom bort for å finne ut.
FEM ÅR SENERE...
-Tuller du? -Jeg er helt seriøs.
-Bak meg? -Han svingte med oss på 6th.
Hvis dette er et spill dere leker for å beholde spenningen,
må jeg si at det er litt teit.
Dette er ikke noe spill, Ray. Det er ekte.
Som jeg sa, dette er god, gammeldags spionasje.
Moskva-regler. Gatespioner.
Hvor langt bak meg?
Cirka tre meter bak. Han må ha funnet oss i sentrum.
Og du kjenner denne fyren?
Jeg har sett ham før. Helt sikkert fra Burkett & Randle.
Disse folkene tar såpe og barberskum veldig seriøst.
Da går vi vel til plan B.
Sett i gang.
-Hva har han på seg? -Blå pologenser og grå jakke.
Det var kult. Veldig bra.
Han jobber ikke alene, så hvis vi skal befri deg,
må vi lage litt bråk her oppe på hjørnet.
Vil du blokkere eller angripe?
Jeg tror fremdeles du kødder med meg.
Bestem deg, Ray. Blokkere eller angripe?
Eller kanskje du bare vil finne ut om jeg er verdt pengene.
-Gi deg. -Angripe.
Herregud!
Se deg for. Dette er New York.
La meg hjelpe deg.
Se hvor du går!
-Hei, er du der? -Hva er det du gjør?
Problem.
-Jeg trodde du var i posisjon. -Jeg er det. Jeg var det.
Vi er to minutter unna.
-Vi er avslørt. -Hva snakker du om?
Møtetidspunktet må endres.
Nei, det går ikke.
Vi er avslørt. Bare gå din vei.
Hør her. Jeg vet hvordan det er. Ny på laget, seriøst prosjekt,
du vil gi et godt inntrykk.
Hallo? Ray?
Husker du meg?
-Selvsagt. Vi... -Lenge siden, ikke sant?
-Jo! -Der tok jeg deg.
-Beklager, jeg bare... -Bare hva da?
Det står stille for meg.
-Godt forsøk. -Unnskyld?
Litt profesjonell høflighet ville gjort dette mindre pinlig.
-Hvordan kjenner jeg deg? -Hvordan du kjenner meg?
Jøss! Det er tøft. Dristig spilt.
Jeg har tenkt mye på hvordan dette ville bli,
hvor det ble, hva jeg skulle si og hva du ville si.
-Men jeg trodde aldri... -Jeg er så lei meg.
Vil du virkelig gjøre det slik?
Du forveksler meg med en annen.
Jeg vet ikke.
Jeg er ikke god med navn, men jeg burde. Jeg prøver.
Jeg er god på ansikt, kanskje en M minus.
Det jeg er best på, er folk jeg har ligget med.
Det har tradisjonelt sett vært et sterkt område.
Jeg vet ikke hvem du tror jeg er, men...
Du forfører meg og ligger med meg,
og så doper du meg og ransaker hotellrommet mitt.
Og det sykeste er at det siste jeg husker før jeg sluknet
var hvor godt jeg likte deg.
Du ser ikke gal ut,
og derfor roper jeg ikke
-på en sikkerhetsvakt nå, men... -Utrolig at du inntar denne holdningen.
Vent. Er dette en spøk?
Aner du hvilke vanskeligheter jeg fikk på grunn av deg?
Har jeg vunnet noe?
Jeg våknet neste morgen, dro tilbake til konsulen
og la meg langflat for å få en kopi av gjestelisten.
Brukte det neste døgnet på å finne ut
om du jobbet for Mossad, Syria eller Russland.
-Hvilken av dem ble det? -Jobber du fremdeles for ClA?
Nå tror jeg vi er ferdige.
Det amerikanske konsulatet i Dubai, du og jeg, 4. juli 2003.
Finn noen andre du kan plage.
-Røde, hvite og blå drinker. -Hold deg unna meg.
Jeg hadde knestøtte, du hadde tåringer. Første gang jeg så dem.
Jeg skriker om du følger meg.
Jeg tok ferietid for å finne deg! Fem år.
Og hver gang jeg ble evaluert...
-Siste advarsel. -...trodde jeg de skulle
vise et bilde av deg og si:
"Noe du vil fortelle om Dubai, Ray?"
-Du trakasserer meg! -Så hvem i svarte er du?
Å, nei. Du?
-Du er leverandøren. -Er du kontakten min?
-Du oppfører deg som om jeg burde beklage. -Vær så god.
Du var et oppdrag. Du er voksen og visste hva du gjorde.
Jeg ser det har vært tøft for deg.
En saksbehandler fra Ml6 tar med seg en fremmed dame fra en ambassadefest
til hotellrommet sitt hvor han har en usikret dokumentmappe
-med egyptiske luftforsvarskoder. -Ba de deg ligge med meg?
Jeg trengte kodene, og jo mindre tid med deg, jo bedre.
-Herregud. -Hvordan havnet du i dette prosjektet?
-Og du er muldvarpen. -Hvem hyret deg?
-Utrolig. -Hvordan fikk du jobben?
Hør her. Den dagen jeg sluttet i Ml6,
tryglet 15 store selskap om tjenestene mine.
Da valgte du feil. Men det er du vel vant til.
-Jeg har et møte om 1 2 minutter. -Hvor er leveransen? Gi den til meg.
-Glem det. Jeg jobber ikke med deg. -Unnskyld?
Tror du jeg lar deg være kontakten min?
-Dette er for stort for deg. -For stort?
Jeg har jobbet i Jemen, Aten og Kairo.
Jeg har blitt forfremmet og dekorert overalt.
Be Duke sende en annen.
Du kan sikkert finne veien i en skobutikk,
men jeg jobbet 1 2 år i feltet.
Hvor lenge har du jobbet for Equikrom?
-Lenge nok. -Hvor lenge?
Tre uker.
Tre hele uker? Og hver dag også?
Jeg har jobbet skjult i 1 4 måneder for Burkett & Randle.
Jeg er nestleder for kontraspionasje. Jeg er helt inne.
Så saken er at jeg har fortrinnet her. Du er budet.
Og det eneste jeg gir deg, er en beskjed.
Si til Duke at jeg aldri vil se deg igjen.
Jeg lever av å lede feltagenter. Det er bare to måter å gjøre det på.
Enten gir man dem blomster,
eller så henger man dem ut av vinduet.
Du er kanskje så vant til å ha beina i lufta at du ikke innser det,
men situasjonen din er opp ned, snuppa.
Jeg eier deg.
-Du har 10 sekunder på å slippe meg. -Eller så er du ikke vennen min lenger?
Jeg liker denne jobben. Jeg liker pengene og arbeidstiden.
Så jeg går ingensteds, og det må du tåle,
for hvis du nevner at du ikke vil jobbe med meg igjen,
at vi har møttes før eller at du tror at en annen kan gjøre jobben bedre,
hvis jeg blir erstattet av en hvilken som helst grunn,
ringer jeg de dustene hos Burkett & Randle
og forteller at de har en spion for Equikrom i sikkerhetsavdelingen sin.
Synd hvis de siste 1 4 månedene var bortkastet, ikke sant?
Så hvor er pakken min?
Si til Duke at det er dette han har ventet på.
-Roter du til dette, ødelegger jeg livet ditt. -Jeg trodde du hadde forsøkt det.
Vil du prøve å beklage en siste gang?
VASKESÅPE
Brukett & Randle Del av livet ditt siden 1849
Greit. Takk.
Hva sa hun, helt nøyaktig?
Hun sa: "Si til Duke at det er dette han har ventet på."
-Vil du gjøre det? -Sett i gang.
Rolig. Bare trekk det ut.
-Langsomt. -Duke.
Kom igjen.
Rolig, Pam, ikke riv det. Forsiktig.
-Slapp av, Duke. -Bare...
Gjør nytte for deg. Finn fram Tullys fingeravtrykk.
Jøss. Se på dette.
Er dette den store?
-Jeg må ringe Garsik straks. -Ja.
Kom igjen. Jeg må ha en sikker linje til Equikrom.
-Hvordan går det? -Bra. Med deg?
Plasser tommel på bioskanner
Adgang autorisert Ta dagskort
-Houston. Dette var i helga. -Hvem er de?
Forskere på parfymelaboratoriet der, når de ikke langer ecstacy.
Spor det.
Geoff K. Zurnigher Markedskoordinator
Markedskoordinator for gulvvoks på Vestkysten.
Kom tilbake fra lunsj fredag og leverte inn oppsigelsen sin.
-Uventet? -l høyeste grad.
Tre unger på privatskole, refinansierte nettopp huset
-og kona har hjerteproblemer. -Ja vel.
Få tak i økonomiske opplysninger, telefon, e-post og konas prognose.
Paul D. Verlawn - visedirektør Engangsartikler
Visedirektør for engangsartikler. Ringte søndag,
mistet den bærbare PC-en sin på flyplassen i Denver.
Hvorfor ser han så kjent ut?
En mappe med salgsprosjekteringer ble stjålet fra ham i fjor.
-Er dette han som kjøpte båten? -Samme mann.
-Ja vel. Få en gruppe til å overvåke ham. -Jeg sendte dem i morges.
Vi sitter i et møte.
Nå? Alle?
Sa de hvorfor?
Tully kommer ned.
Han vil samle alle i etasjen om fem minutter.
Men du har en full timeplan i dag, Dick.
Noe har skjedd.
Du har markedspresentasjonen for flassjampoen klokka 15.00.
-Avlys den. -De er her.
Utsett til i morgen.
FoU-gruppa fra Tyskland for neglelakk klokka 15.45.
Nytt tidspunkt.
Telefonkonferanse om superbleier
-klokka 16.15. -Ta den opp.
Tallene for den nye nesesprayen kom inn.
-De ville ha 15 minutter rundt... -Avlys!
Og tannkremen. Og bilvoksmiddagen. Avlys alt sammen.
Få se på meg.
Det burde være en bil til her.
Ja. Ny plan. Du blir med dem.
Alle drar. Kom igjen. Kom dere ut og overbevis, folkens!
Kjør! Kom igjen. Stikk!
Ut! La den gå. Jeg kjører.
Dette begynner å se bra ut.
Jeg ser ikke forskjell. Hvilken er den nye?
Denne.
-Dette er 16. -Det er samsvar.
Håndskrift, Boris?
Hundre prosent. Det er Howard Tully.
Greit, Burkett & Randle, her kommer vi!
Folkens?
Duke? Jeg er låst ute. lgjen.
Ja, jeg står rett utenfor.
Selvsagt er det meg! Hvem andre har dette nummeret?
For alle pengene jeg bruker på dette,
kunne du ha gitt meg en kode jeg husker.
Her!
Hva i svarte er dette?
Hvorfor er vi her?
Vi er her i dag fordi reglene har blitt forandret.
Vi er her i dag fordi integriteten har blitt så misbrukt og maltraktert
at den bare er et forslitt minne.
Vi er her fordi det ikke lenger er nok å ha de beste ideene,
den beste produksjonen eller de beste kanalene for produktlevering.
"Vi er her i dag fordi vi befinner oss i en verden hvor dobbeltspill og tyveri
"daglig tar plassen til nyskaping og standhaftighet."
"Daglig tar plassen." For noe drittpreik.
Og det kommer fra en som kjøpte en dynge for å kunne gå gjennom søppelet vårt.
Jeg tror historien bak alle vellykkede foretagender
kan reduseres til noen få besluttsomme øyeblikk.
"Det er øyeblikk i alle produkters historie
"hvor plasseringen av ett enkelt..."
...hvor plasseringen av ett enkelt molekyl kan være forskjellen
mellom triumf og katastrofe.
Hvem skriver med fyllepenn nå for tiden?
Herre min skaper. Hvor pretensiøst er det?
Dette rommet, hele dette programmet,
ble opprettet i påvente av et slikt øyeblikk.
Dere er de beste på deres felt.
Dere ble valgt på grunn av det, og betalt og behandlet deretter.
Men dere har aldri blitt testet på den måten dere skal testes nå.
"Burkett & Randle skal introdusere et nytt produkt
"i svært nær framtid."
Og selv om jeg ikke kan avsløre dette produktets natur,
tro meg når jeg sier at bare ved å annonsere utviklingen av det...
"...vil B&R få en dramatisk ny posisjon helt fremst på det globale markedet."
Jeg behøver ikke forklare til noen i dette rommet
hvorfor dette produktets omfang, detaljer og selve eksistens
må beskyttes så grundig.
Jeg forventer deres beste de neste dagene,
og jeg lover dere, hvis vi alle er fokuserte og vaktsomme,
vil vi alle...
"...lykkes."
Hva i helvete har han der borte?
Dick? Ikke forsvinn nå.
Dick!
Vi må være positive. Se deg rundt.
Det er derfor vi er her.
Da du kom til meg, den første samtalen, dette er resultatet.
Det var derfor vi bygget opp denne enheten.
-Jeg vet hva han gjør. -Dick. Dick!
Se på meg. Vi har en god avdeling her.
Ja. Vi er så forberedt. Vi er så klare til å sette i gang.
Bare si ifra, så går vi på med alt vi har, Dick.
-Vi river dette i fillebiter. -Han venter på riktig tidspunkt, Duke.
-Nei. Feil. Vi fikk et pusterom her. -Kaller du dette et pusterom?
Jeg har en aksjonærkonferanse om ni dager.
Han tenker ikke på det.
Har du gått fra vettet? Det er alt han tenker på.
Og tro meg, om han har en kniv, kommer han til å bruke den da,
for det ville jeg gjort! Ja.
Nei, jeg ville ventet til han var midt i en stående applaus.
Jeg ville ventet til han var så overveldet av publikums beundring
at han ikke engang ville hørt sine egne cojones
gå rett i bakken!
Herregud, han kommer til å knuse meg.
Be folkene dine om å ikke legge ferieplaner.
-De vil vite hvorfor. -Da er de i feil bransje.
Hvordan planlegger vi om vi ikke vet hva vi beskytter?
Jeg vet ikke. Anta at det er alt.
B&Rs hovednettverk er ugjennomtrengelig.
Vi har brukt de siste 10 månedene på å undersøke det.
Uten noe framskritt.
Krypteringen og systembevissthetskodene
er taktisk sett tilsvarende dem vi brukte i Pentagon.
Den gode nyheten er de 200 kopimaskinene B&R kjøpte forrige måned.
Vi besøkte salgsstedet
og justerte en av dem litt før den ble levert.
Kall denne Gjenferdet.
Den er ikke rask, den er ikke enkel, men med denne enheten
kan vi kapre signaltrafikk
uten å etterlate oss noen elektroniske spor.
Akkurat nå hacker vi en kopimaskin på personalavdelingen deres.
Vi kartlegger fremdeles, men vi har innsyn i 12 enheter allerede.
B&Rs forsknings- og utviklingsenhet i Westchester
har ikke lansert et større produkt på markedet siden 1997.
På tross av det, prioriterte vi å overvåke dem.
Først måler vi trafikkvolumet
og kvaliteten på bilene på den parkeringsplassen.
Deretter sporer vi opp aksjeporteføljene og huslånavdragene
til alle på stedet.
Til slutt overvåker vi hyppigheten av handling på lnternett
og pornosøk innenfra det laboratoriet.
Aksjeverdiene er redusert, pornosøk har økt og det er mange ledige parkeringsplasser.
Ingenting foregår der.
Vi er sikre på at uansett hva dette nye produktet er,
kommer det utenfra selskapet.
Straks dette møtet er over,
går vi gjennom hvert eneste oppkjøp B&R har gjort de siste 18 månedene.
Vi finner det.
B&R-bygget er svært godt sikret.
Like vanskelig for oss som nettverket.
Vi undersøkte stadig hele bygget,
men fånyttes.
Så gjorde vi en stor oppdagelse. Reiseavdelingen er ikke i det store bygget.
De er fire kvartaler unna, og det bygget er helt annerledes.
-Svært enkelt og grunnleggende. -Ja, det er en gullgruve, Dick.
De tar seg av alle B&Rs forretningsreiser,
så alle privatfly, biler, båter, hotell og all innkvartering går gjennom dem.
Guttene har noen gode ideer om hvordan vi kommer oss innenfor.
Svært enkelt og grunnleggende.
ROMA For 2 år siden...
Jeg sverger på at hun var så stor.
Nei, jeg bare tuller.
Ikke begynn med det igjen. Oversett det.
-Du tuller alltid. -Nei, jeg er veldig seriøs.
Kommer straks tilbake.
Hei. Husker du meg?
-Ja, jeg... -Der tok jeg deg.
-Beklager, jeg bare... -Bare hva da?
-Det står stille for meg. -Ikke prøv deg.
-Unnskyld? -Kan jeg foreslå noe?
Litt profesjonell høflighet ville gjort dette mindre pinlig.
-Hvordan kjenner jeg deg? -Hvordan du kjenner meg?
Jøss! Det er dristig spilt.
Jeg har tenkt mye på hvordan dette ville bli,
hvor det ble, hva jeg skulle si og hva du ville si,
-men trodde aldri... -Beklager. Jeg...
Vil du virkelig gjøre dette?
Du forveksler meg med en annen.
Jeg er ikke god med navn, men jeg burde. Jeg prøver.
Jeg er god på ansikt, kanskje en M minus.
Det jeg er best på, er folk jeg har ligget med.
Det er tradisjonelt sett et sterkt område.
Jeg vet ikke hvem du tror jeg er, men...
Du forfører meg og ligger med meg,
og så doper du meg og ransaker hotellrommet mitt.
Og det siste jeg husker
var hvor godt jeg likte deg.
Beklager. Jeg kan ikke...
-Hva? Synes du dette er morsomt? -Nei, jeg...
Nei, beklager. Det er bare det...
Men forføre deg? Deg?
-lnnrømmer du det? -Jeg...
-Jeg bare... Nei, jeg... -Du får ikke lov til dette.
-Du kan ikke le av det. -Det...
-Dette er uakseptabelt. -Du har rett.
Det er ikke morsomt. Seriøst. Fullstendig.
-Og det er ikke på grunn av deg. -Hva i helvete betyr det?
Det er spenningen. Nerver. Nervøs latter, selvsagt.
Kneet ditt. Jøss. Bedre nå?
Ja, med støtten og alt det der. Det så veldig vondt ut.
Kneet mitt er helt fint. Takk.
Aner du hvilke vanskeligheter jeg fikk på grunn av deg?
-Det kan jeg tenke meg. -Er det alt du har å si?
Og at jeg er lei meg.
Det ser jeg.
Jeg vet ikke hva det er med latteren.
Nerver. Masse skyldfølelse. Og anger.
Anger. Mange ting.
Jeg antar du vet nå at jeg
jobbet for byrået, så slik er det.
-Dette er noe dritt. -Ja.
Vi var under stort press da.
Dette er fullstendig utilfredsstillende.
Hva hadde du i tankene?
Når det gjelder hevn, mener jeg.
Det har gått tre dager. Jeg kan ikke rydde rommet når ingen åpner.
Greit. Jeg skal ta meg av John og Yoko. Gå tilbake til arbeidet.
Hei.
Hva er det?
Oppgjøret.
llle?
Vi har vært forferdelige.
Hvor ille?
Vi har vært veldig forferdelige.
Vi er gode til det.
Verdt det?
l høyeste grad.
l aller høyeste grad.
-Herregud. -Hva er det?
Det er...
Klokka er 1 2.15. Hva skjedde med vekkingen?
Jeg ba om vekking.
Herregud! Dette er ikke sant. Dette er ikke dagen å miste vekkingen på.
Herlighet! Jeg kan ikke tro at jeg ikke ble vekket.
Jeg skulle ta et fly klokka 10.30.
Jeg skulle landet i Geneve nå.
Du sa det sikkert til meg. Jeg husker det bare ikke.
Nei. Jeg kunne ikke. Det er gradert.
Ja, jeg skulle vært i Kairo for to dager siden.
-Du sa London. -Poenget er at jeg ga blaffen.
Og ingen ringte i morges?
-Du var her. -Jeg sover tungt.
Sier du at jeg tok telefonen uten å si ifra til deg?
Når bestilte du vekkingen?
-l går kveld. -Hvor var jeg?
l badekaret.
-Vi var der sammen. -Da jeg hentet is.
Mens jeg ventet?
Ufattelig at de ikke ringte.
Du snek deg ut av badekaret for å bestille vekking!
Dette er et femstjerners hotell. Hvordan kan dette skje?
Velkommen til ltalia.
Jeg sa at det var gradert. Jeg behøver ikke forklare dette til deg.
Dette slår i hvert fall Dubai.
-Hva? -Jeg er fremdeles på beina.
Der. Ser du? Der er det.
Ser du etter egyptiske luftforsvarskoder,
-har jeg dem i sokkene nå. -Jeg visste det.
Du kommer visst aldri over det.
Jeg er redd det er gradert.
-Tror du at jeg lurer deg? -Det er sprøtt, ikke sant?
Føltes dette som et oppdrag? Tre dager? Alt dette?
Hva var målet? Liggesår?
Kanskje du ikke ville ha meg i Kairo i går.
Det er så trist.
For det var nøyaktig det jeg tenkte.
At kanskje du lurer meg og avbestilte vekkingen.
At dette kanskje er hevn for det som skjedde i Dubai.
Så tenker jeg hvor forferdelig det er at jeg tenker slik.
Så innser jeg at vi begge tenker slik.
Og deretter lurer jeg på
om det er dette som gjør det verdt det?
Er det det?
At jeg vet at du tenker nøyaktig det samme som meg?
For så lurer jeg på om vi begge tenker slik på grunn av det vi driver med.
Er vi flinke til det vi gjør fordi vi tenker slik?
Alle tenker slik. De sier det bare ikke.
-Sivile tenker ikke slik. -Drittprat.
-Ingen stoler på noen. Vi innrømmer det. -Ja vel. lnnrøm det.
-Jeg? Du først. -Hvorfor det? Hva er det jeg skjuler?
Dette var vel ingen tilfeldighet?
At vi møttes her?
Du kom for å finne meg.
-Det ville du vel likt. -Men jeg har rett, ikke sant?
For du kom for å finne meg?
Men hvorfor? Bare for dette?
-Er ikke det nok? -Ikke for deg.
Hva driver vi med, Claire?
Kan du tenke deg å leve slik?
-Hvor gøy vi kunne hatt det? -Har vi ikke nok problemer?
Med mye penger.
-Fortsett. -Hvor mye tror du vi trenger?
-20 millioner dollar? -Jeg tenkte på 40.
Hva gjør man for å få tak i 40 millioner?
Jobbe privat.
Være smart.
Og heldig.
Hvor smart?
Smart nok til å velge riktig partner.
-Og med privat, mener du... -Konsern.
Og med heldig?
At man er et sted hvor noe skjer.
Er der først, og hører det først.
-Noe internt. -Noe stort.
-Men gjøre det riktig. -Gå dypt inn. Bruke god tid.
Kjenne veien ut før man går inn.
-Vet du hva jeg tror? -Jeg tror du liker ideen.
-Jeg tror du har savnet meg. -Jeg tror du avbestilte vekkingen.
Da er vi skuls.
Oppfattet.
Så du bare blir der.
Nei, vi er rett rundt hjørnet.
Jeg venter.
-Går han? -Ja.
Så veldig enkelt og grunnleggende.
Planen er god. Det er opp til ham.
Han har godt rykte på seg.
Garsik sier at alt går i oppløsning om seks dager.
Hvis du har en bedre idé, kom med den nå.
Nemlig. Sett i gang.
-Huff da. -Unnskyld meg.
Se på dette. Jeg er så lei meg.
Her snubler jeg rundt og griser til.
Se på dette. Gikk det...
Det gikk bra.
Hva var det før jeg kom?
Appletini.
Det høres godt ut. Var den god?
Veldig god.
Da tar vi to av dem.
Kommer eller går du?
Jeg våknet i Knoxville og skulle ha overnattet i Belgia,
men her sitter jeg i New York og venter på en appletin.
Så jeg er ikke sikker.
-Faren min var fra Tennessee. -Du tuller. Hvor da?
-Vest i delstaten. -Hvor?
Bare en liten by. Den ble faktisk oppkalt etter familien min.
Må jeg gjette?
Bofferd.
-Gi deg! -Hva er det?
-Tuller du? -Slett ikke.
Jeg pleide å fiske i Bofferd. Jeg vokste opp i Darnum, nabokommunen.
Det er navnet mitt! Bofferd. Barbara Bofferd. Se.
Se her.
Burkett Randle - Barbara K. Bofferd Reiseavdeling
Jøsses.
Hyggelig å møte deg, Barbara. Jeg heter Jimmy Tierney.
-Du ser ikke ut som en Jimmy. -Det er faktisk James.
Eller faktisk dr. Tierney. Unnskyld meg.
Ja, fikk du tak i dem?
Er det ingen som kan hjelpe meg?
Hva, og vente på flyplassen hele natten?
Det blir 26 dollar.
Nei, nei. Det er ikke din feil. Ja. Takk.
Reiseproblemer?
Ja.
Jeg er pediatrisk hjertespesialist.
Vi åpner en klinikk i Etiopia, og teamet min venter på meg der.
Jeg skulle fly til Brussel i kveld og så videre til Nairobi,
men billetten min ble rotet bort. Så jeg har avgang i morgen tidlig,
men nå er det visst for sent å få billett,
så jeg må vente hele natten på flyplassen
for å være sikker på å få plass på flyet.
Alt du trenger er en flybillett til Brussel i morgen tidlig?
Vennen min, det er jobben min.
Burkett & Randle Reisetjenester
Vi må være stille.
Ikke se! Du ser.
Jeg kan ikke tro at jeg gjør dette.
-Gå tilbake. Jeg vil se det én gang til. -Få inn alt.
-Pass eller tillatelse? -Der! Hva står det?
-Her eller her? Les denne. -Hva står det?
Hvorfor ikke tre terminaler?
-Utrolig at vi bare har to. -Hvor mange øyne har du?
Herlighet, Duke!
-Du tar med deg det, ikke sant? -Hvordan det?
-Fikk du ikke tekstmeldingen? -Jeg vet ikke. Jeg gikk nettopp ut.
-Leste du notatet mitt forrige måned? -Hvilket?
Sårbarhet på reisekontoret.
Jeg husker ikke.
Vi sees der oppe.
Hva ser vi på her? Gi meg et anslag.
-Cirka 10, 12 minutter. -Og så får jeg alt?
Seks år med reisebestillinger.
-Åtte minutter. -Flott.
Greit.
Flott jobbet, Ray.
Enestående.
-Hvem er denne fyren? -Vi er ikke sikre.
-Herregud. -Er dette dem på skrivebordet?
Er han agent for Equikrom?
Om han er det, er han ny. Vi har ikke registrert ham.
Vi tror de bruker nye folk.
Jøss. Få denne dama hit.
Jeg tenkte jeg kunne avhøre henne på reisekontoret.
Skremme dem litt. Se om...
Nei, jeg vil ha henne hit. Og ikke fortell henne noe.
-Jeg tenkte bare... -Og Claire avhører henne.
-Men jeg skrev notatet, Ned. -Nei.
Jeg vil at hun skal snakke med en kvinne.
Antakelse A. Burkett & Randle har et nytt produkt.
Antakelse B. De utviklet det ikke internt.
Enig.
Så vi tok for oss alle virksomhetene B&R kjøpte opp de siste 18 månedene.
57 oppkjøp.
Vi strøk alt hvor produktet var kjent eller på markedet allerede.
-Vi endte opp med... -Tjueåtte, 28 virksomheter.
Vi har ikke tid til å gå i dybden på noen av dem.
Så vi leter etter mønstre.
l går kveld laget Dale en tidslinje, og vi fant en dag i mars
da B&R kjøpte sju virksomheter på én dag.
-Er det normalt? -Nei.
Så de skjuler noe.
-Hva skjuler de? -Noe i Dunwoody i Georgia.
Vi la reiseplanene over kalenderen.
Det var utrolig stor trafikk i sommer
mellom New York og Dunwoody i Georgia.
Howard Tully reiste dit minst seks ganger,
og ingen av reisene ble rapportert offentlig.
Hva i helvete er det der?
Noe som heter Formavale Labs.
Jeg tror vi må få guttene dit straks.
Hvor skal han?
Det var måten han snakket om barna på.
Han skulle hjelpe de små barna og lege de knuste hjertene deres.
Jeg vet jeg skulle visst bedre, og jeg er egentlig ikke godtroende.
Men de små barna og de små hjertene deres...
Jeg følte meg spesiell fordi jeg kunne hjelpe ham og barna.
Og han var kjekk, jeg innrømmer det.
Alt falt ut av lommene hans. Sjarmerende.
Jeg mener spesiell.
Som om jeg var den eneste i verden.
Har noen fått deg til å føle deg spesiell?
Kanskje det skjer hele tiden for deg.
Ja, du har antakelig en som får deg til å føle deg slik hele tiden.
Men jeg blåser i det.
Gjør det du må. For vet du hva?
Jeg elsket det!
Det var verdt det.
Det var så verdt det.
Det var så utrolig verdt det.
LONDON For 18 måneder siden...
-Hallo? -Hei, det er meg.
-Du er her så tidlig. Jeg kom nettopp. -Jeg løp.
-Gikk det bra? -Ingen problemer. Du føles så god.
Du kom så fort.
Beklager, men to måneder er altfor lenge.
Fremskyndet du avtalen? Gikk du inn tidlig?
Det gikk bra.
-Men du gjorde det, ikke sant? -Hva da?
-Sa det til dem. -Selvsagt.
-Og det går bra for deg? -Det må det, vel?
Hvordan?
Hvordan...
Hvordan gjorde du det?
-Bare gikk du inn og sa: "Jeg slutter"? -Noe sånt.
-De prøvde vel å overtale deg? -Egentlig ikke.
De var vel ikke glade? Det kan ikke ha vært så enkelt.
Hva er det du prøver å si?
-Du gjorde det ikke. -Stopp en hal.
Ikke tale om at de lot deg gå.
-Vent. -Bare stemplet du ut? Bare gikk?
Nei, nei. Vent nå litt.
-Svar på spørsmålet. -Ba de deg bli?
-Du unngår spørsmålet. -De gjorde det.
-Dette er klassisk. -De ba deg bli.
-Jeg kjenner rutinen. -Sluttet du eller ikke?
Nekt for alt. Ikke innrøm noe.
-Kom med motanklager. -Det er det du gjør.
Jeg spurte deg hvordan det gikk og du unnvek!
Hvordan det gikk? Jeg avsluttet nettopp en 1 2 år lang karriere i Ml6.
Jeg signerte papirer om taushetsplikt,
tok en løgndetektortest, leverte inn akkreditiver,
gikk fra den eneste jobben jeg har hatt,
og nå får jeg et tydelig inntrykk av
at du forandret mening, beholdt jobben og lot meg i stikken.
De tryglet meg om å bli, på en måte.
Du kunne ikke ringt og sagt det i morges?
Jeg kunne ikke ta sjansen.
Du er utrolig.
-Jeg ble fullstendig overrasket. -Jeg kan ikke tro dette.
Håper du beholdt passene dine.
Hva gjør jeg? Jeg kan ikke gå tilbake.
Du må levere et par for syns skyld, men...
Jeg er ferdig.
...vi trenger noen gode pass.
Hva snakker du om?
Jeg tok alt jeg fant.
Etter at de tryglet meg.
Din snik.
lnnrøm det. Du stoler ikke på meg heller.
DUNWOODY lNDUSTRlOMRÅDE
Så, den totale anleggsplanen.
Hvis du er interessert i begge byggene, for begge er ledige nå.
Cirka 2000 kvadratmeter. Ventileringen er regulert.
Separate filtreringssystemer for laboratorium, kontor, lagring og lasting.
-Det er rent og pent. -Ja.
De forrige leieboerne etterlot seg det skinnende rent.
Hva drev de med?
Formavale? Ikke vet jeg. En slags bioteknologi.
De så på det, brakte inn utstyr og det var det siste vi så av dem.
De kjørte til og med ut sitt eget avfall.
Cronin Partiz. Ronnie Partiz.
Dr. Ronald Partiz.
Dette er for 10 år siden i Albany.
Han er femten år på det bildet, går ut av videregående
og er en smart guttunge.
Han får studere gratis ved Cornell.
Finner veien til den biokjemiske avdelingen.
To år senere studerer han medisin.
Han er 18 år og forsker sammen med noen tungvektere,
får gode skussmål og cruiser av gårde.
l 1999 får han utgitt en artikkel i en blad som heter Amerikansk dermatologi.
-Om? -Noe med en sopp.
Hva slags sopp?
-Det spiller ingen rolle. -Alt spiller en rolle.
Han plagierte den. Stjal den. Han ble tatt umiddelbart.
Han ble utvist fra Cornell og begynte å jobbe i foreldrenes garasje,
hvor han jobbet på en slags hudkrem.
Ja, noe som ble kalt...
-Hva da? -Vårhud.
Han prøvde å selge den til helsekostbutikker der oppe.
Er du sikker på at dette var en krem og ikke en lotion?
-For mange vet ikke forskjellen. -Jeg vet ikke.
Vi må finne det ut, Duke.
Hvis det er en sjanse for at denne fyren er Tullys hemmelige våpen,
trenger vi mer enn de jævla eksamenskarakterene hans.
Du må få tak i denne kremen!
Han gikk konkurs, Dick. Det var en fiasko.
Vi tror ikke kremen er svaret.
Nå går Ronnie Partiz dypt under jorda.
Ingenting fra ham i 2002 eller 2003.
Det er som om han ikke eksisterer. Ingen skatt, ingen bankkonto, ingenting.
Så, for to år siden, går han inn i en bank i Atlanta
og viser fram en remburs på 500 000 dollar og et visittkort fra Formavale.
Vi har jobbet hardt og raskt,
men finner ingenting om Formavale.
Det finnes verken leverandører, forsikringsselskap
eller noen der nede
som vet noe om hva Formavale gjør.
Vi jobber med reisedokumentene fra New York.
Howard Tully har reist regelmessig til Dunwoody.
Ja, og to dager etter at Ronald Partiz selger Formavale Labs til B&R,
kjører tre pansrede biler opp foran bygget.
Og ikke bare det, men B&R sender en sikkerhetsgruppe ned dit
for å bevokte lossingen, som finner sted om natten.
Dessuten har ikke B&R avdekket de økonomiske dokumentene
angående oppkjøpet ennå.
Legg deretter til at Ronnie Partiz de siste seks månedene har bodd
i en toppsuite på Atlantis Hotel på Bahamas som koster 10 000 dollar om dagen.
Og det beste er at han spiller baccarat
når han er edru nok til å finne veien til bordet,
til en pris av 300 000 dollar i uken.
Du må slutte å dille rundt, Duke,
og få tak i denne karen.
Du kan glemme rommet hans.
Det er som et bankhvelv der oppe. Det blir et stort prosjekt.
-Jeg sa jo det. -Så hva vil du gjøre?
Ta deg en drink.
Rengjøring.
Dette er bortkastet tid. Skal vi sitte her hele kvelden?
Se på ham, han er døddrukken. Han kan ikke gå noe sted selv om han vil.
Gi meg kredittkortet så jeg kan spille.
Det koster 5000 dollar.
Det er greit. Vi deler potten.
Glem det.
Kanskje du har rett.
Kanskje han ikke går noe sted i kveld.
Hva skal vi gjøre?
I kveld observerer vi, og i morgen...
I morgen finner vi noen som jobber i rommene ovenpå.
Hvordan går det, folkens?
-Veldig bra, takk. -Godt å høre.
Jeg håper dere kan hjelpe meg med noe.
Jeg må ta en titt på romnøklene deres.
Dette er interessant.
Ja, det er interessant.
En renholder fant nettopp en masse sprø greier på et par rom ovenpå.
Så hør godt etter.
Drinkene er gratis.
Vi må gå oss en tur.
Jeg mener nå.
-Ta ham! -Slipp meg.
Dette er så rått.
Hvem tror du han er?
Det må være dette produktet. Det nye produktet.
Det er logisk.
Hva annet kan det være?
MIAMI For 14 måneder siden...
-Jeg begynte å bli redd. -Jeg gikk av flyet,
-og trodde et øyeblikk at jeg ble forfulgt. -Av hvem da?
Vet ikke. Jeg var sikkert bare paranoid.
Men ingen vet at vi er her.
Jeg vet det, men jeg visste ikke hva annet jeg skulle gjøre.
Jeg har kjørt rundt i to timer. Jeg visste ikke annet.
Jeg ville ringe, men tenkte på alt som står på spill her.
Jeg ville ikke få en slurvete start.
-Du lukter så godt. -Jeg lukter leiebil.
Jøss. Dette er fantastisk.
-Jeg oppgraderte. -Dette er mer enn en oppgradering.
Vi feirer. Jeg har gode nyheter. Faktisk mer enn gode nyheter.
-Jeg klarte det. -Klarte hva da?
Vi er inne. Jeg har det. Svaret. Nøkkelen. Mesterplanen. Jeg klarte det!
Du tuller.
-Kom hit. Sett deg. -Ja vel.
Hvor mye penger tror du ble brukt på frossenpizza i fjor?
-Hva? -Frossenpizza. Hvor stort er markedet?
1 milliard dollar. Det er bare pizzaen.
Jeg snakker ikke om pizzalignende produkter.
Bare pizza. Mesterplan, ikke sant?
Målsetning nummer én, stort marked. Gjort.
Målsetning nummer to, konflikt.
Finn et marked med så hatefulle konkurrenter
at de gjør alt for å vinne.
Vi involverer oss og leder an. Når prisen er rett, slår vi til.
Vi behøver bare å finne riktig vinkling.
Kanskje vi bytter side, forhandler om opplysninger,
kjøper eller selger aksjer eller noe sånt. Det er hundre måter å gjøre det på.
Det er et selskap som heter Butter Mills.
For cirka to måneder siden
sitter direktøren, herr Butter Mills hjemme og ser på TV med barnebarnet.
De ser en reklame midt i tegnefilmen
for noe som kalles dobbeltbunnet pizza.
Fyren har jobbet med dobbeltbunnet pizza i fem år,
og har investert 50 millioner dollar i det nye produktet.
Problemet er at han ikke har rullet det ut ennå.
Reklamen han ser på er for Flakey Fresh dobbeltbunn.
De stjal konseptet, formelen, innpakningen og PR-kampanjen.
Så Butter Mills vil ha hevn.
Det er krig, og de sitter klare med sjekkheftet.
Og det beste er...
Gjett hvem de vil ha som etterretningssjef?
Jeg tok en jobb i går.
-Hva? -Det var derfor jeg var paranoid.
Hva mener du med at du tok en jobb?
Jeg kunne ikke akkurat ringe og si det.
Dette er utrolig.
Hva med å gjøre det sammen?
-Den var for god... -Nei, vi hadde en plan.
Vi var enige. Vi skulle gå gjennom alt.
Vi skulle gjøre det sammen. Ingen skulle foreta seg noe alene.
-Vær så snill, Ray. -Kan du trekke deg ut?
Selvsagt. Du har ikke begynt ennå. Claire...
Jeg vet at vi sa vi skulle finne to jobber
og se hvilken som var best,
men med dette, med pizzaen,
kan vi fremskynde hele timeplanen. Det er perfekt.
Og vi kan være sammen.
Jeg tar jobben, og du begynner å jobbe med utgangsstrategien.
Bygger opp en identitet, åpner kontoer her og i utlandet.
Du får tak i og setter i gang alt vi trenger, og så får jeg deg inn.
Jeg trenger folk. Du søker, og vi møtes.
Vi liker eller hater hverandre, alt etter hva som fungerer best.
Hvem tok du jobben hos?
Equikrom.
-Lokalt? -New York.
Det er faktisk to jobber.
Equikrom ansetter meg under bordet,
og skaffer meg så jobb innenfor kontraspionasje
hos Burkett & Randle.
Vil de at du skal være muldvarp?
Equikrom?
I New York?
Hvor er pizzaselskapet?
I Cleveland.
Du sa de tilbød deg jobben.
Selvsagt. De elsker meg.
-Du tok den på rappen. -l likhet med deg?
Ingenting ble formalisert.
Jeg må ikke ta den.
Sikkert ikke.
Hvordan skal vi få sett hverandre?
Svært forsiktig.
Det var dette vi ønsket, ikke sant?
Jeg tror det.
Kom hit.
Stenwick?
Noen laget ild.
Noen var først.
Ikke dusten som fant en brennende pinne og holdt den i gang.
Jeg mener ham som laget ild.
Og frem til den kunnskapen ble stjålet,
var den personen den viktigste på jorda.
Så det betyr noe å være først.
Å være mest.
Det betyr en hel del.
Det betyr at du har muligheten til å reprodusere med størst hyppighet
og med de partnerne du ønsker.
Det betyr at avkommet ditt har størst sjanse for å overleve,
og en bedre mulighet til å lage sin egen ild.
Jeg tror personlig at menneskets utvikling har nådd toppen.
Vi bor i en verden hvor de som kan lage ild
har en tendens til å bruke kondom,
spille på kasino og drikke seg snydens.
Jeg tror at individuell utvikling har blitt erstattet av noe annet.
Av en delt utvikling.
En kollektiv konkurranse, om du vil.
Jeg tror at innenfor bedriftsutvikling
har selskapet som er først og mest
muligheten til å produsere med størst hyppighet
og på de mest ønskelige markedene,
og at aksjonærene dermed
har størst sjanse for overlevelse og nyinvesteringer.
Jeg tror ikke du er klar over hvor mye
du og Bauer gjorde for dette selskapet i går kveld.
Vi gjorde bare jobben vår.
Partiz kan virke som en tosk,
men han er langt fra det.
Han har gitt Burkett & Randle en gave som kommer til å forandre virksomheten vår
og livene våre for alltid.
Så spørsmålet er
om du kan fortsette å gjøre jobben vi så desperat trenger at du gjør,
uten å vite hva som står på spill.
Kan du gjøre jobben din uten å vite hva du beskytter?
Det jeg må vite er:
Kan jeg dele ilden min med deg?
-Trøbbel i feltet, Ray? -Hva mener du?
Jeg fikk nettopp en skjult melding fra Claire. Hun vil møte Garsik.
Det er en fryktelig idé.
Det var det jeg sa til ham. Men nå ønsker han direkte kontakt.
Glem det.
-Det er hans penger. -Ja, og hun er min agent.
Jeg sa ifra da jeg begynte. Når hun er min, bestemmer jeg.
Men spørsmålet har blitt stilt, Ray, om det bare er henne du bestemmer over.
Det bør du forklare.
Det amerikanske konsulatet i Dubai, du og jeg, 4. juli 2003.
Finn noen andre du kan plage.
-Røde, hvite og blå drinker. -Hold deg unna meg.
Jeg hadde knestøtte, du hadde tåringer. Første gang jeg så dem.
Jeg innrømmer at hun er iskald og ondskapsfull.
-Når sendte hun dette til dere? -Det var ikke hun som tok opp, det var du.
Vi hadde avlyttingsutstyr i telefonen din.
Vi måtte. Ny på laget? Så sent i kampen?
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Hun var en prøvelse.
Om jeg visste det var henne, tok jeg ikke jobben.
-Nei. Du fortalte ikke sannheten, Ray. -Sparker du meg, Duke?
Hvorfor sparket du meg ikke da?
-Hvorfor beholdt du meg? -Hvorfor?
Fordi du er den beste kødden jeg har sett.
Kom igjen! Vi trodde vi mistet henne.
Vi trodde hun hadde vært ute for lenge og hadde gått av skaftet.
Derfor brakte vi deg inn.
Men dette er mer enn vi forventet.
Når du tar rotta på henne og river argumentene i fillebiter...
-Du har 10 sekunder på å slippe meg. -Eller så er du ikke vennen min lenger?
Nei, spill den andre.
-Ja vel. Her. -Ja.
Du er kanskje så vant til å ha beina i lufta at du ikke innser det,
men situasjonen din er opp ned, snuppa.
Jeg eier deg.
Steike! Skulle ønske jeg hadde video av dette!
"Jeg eier deg."
-Hvem andre vet om dette? -Bare jeg og Dale.
Så du løy om møtet med Garsik?
Nei, det er sant. Men ikke vær redd for henne.
Hun trenger ikke å få vite at vi vet hva som foregår,
så du bare holder maska.
Selvsagt.
Jeg er ikke god med navn, men jeg burde. Jeg prøver.
Jeg er god på ansikt, kanskje en M minus.
Det jeg er best på, er folk jeg har ligget med.
-"Jeg eier deg." -"Jeg eier deg."
CLEVELAND For 3 måneder siden...
Du burde ha ringt.
Jeg kunne vært hjemme for flere timer siden.
-Hvor er bagasjen? -Jeg drar igjen med nattflyet.
-Nei. -Jeg skulle vært i Houston.
Jeg måtte droppe flyet. Eneste måte å stjele noen timer på.
Du burde kontaktet meg.
Jeg har skrevet feltrapporter på kontoret, for svarte.
Jeg kunne ikke risikere det.
-Fra en telefonautomat? -Ikke fra noen steder.
Hvorfor det? Hva er det som skjer?
-Nigel Bingham. -Nigel Bingham?
-Dere var sammen i Aten. -Han var stasjonslederen min.
-Er dere fremdeles på god fot? -Strålende. Hvordan det?
Ledig stilling i spesialenheten i Equikrom.
Duke trenger en feltagent. Jeg fant en måte å få deg inn på.
Nå skjer det, Ray. Det er full krig.
-Hva mener du med krig? -Jeg mener bedriftskamp med bare nevene.
Vi er i gang. B&R skal gjøre et utspill.
-Hva slags utspill? -Et nytt produkt. Noe stort.
Hva mener du med "stort"?
Så stort at vi hadde fire tekniske avsøkinger de siste to ukene.
Så stort at for tre dager siden begynte vi å revidere passord hver time.
l morges fikk jeg en beskjed fra Duke.
Han vil at jeg skal spionere aktivt. l morgen sier jeg
at om han ikke skaffer en god feltagent jeg kan jobbe med, kan han glemme det.
Du får den jobben.
Uten å vite hva produktet er?
Det er hele poenget. Ingen vet det.
Vi må bare komme dit først.
Du på én side, jeg på den andre. Det er perfekt.
Hva har alt dette med Nigel Bingham å gjøre?
Duke og han er svirebrødre. Kortspill to ganger i uka.
Du ringer Nigel.
Forteller at du er fastkjørt i Cleveland,
holder på å bli sprø, ringer alle du kjenner.
Si at du ønsker desperat å komme til New York.
Ønsker du ikke desperat å komme til New York?
-Jo, selvsagt, men... -Men hva?
Denne pizzafeiden begynner å bli opphetet.
Vi lanserer frossen Hawaii-pizza neste måned, ananas og skinke.
Første gang noen gjør det.
Gratulerer.
Ikke første gang,
fordi skurkene hos Flakey Fresh stjal ideen fra Butter Mills,
men så, hør på dette,
finner vi ut av visedirektøren for markedsføring har en 22-årig assistent
som skylder 60 000 dollar til TV-shop. Bingo.
Du sier ikke det.
Er denne hennes?
Hva er det?
Det er en G-streng. Jeg fant den i skapet ditt.
Det er ikke mulig.
Hvem tilhører den da?
-Ingen, fordi det er umulig. -Hva er umulig?
At noen la den igjen, at du glemte den eller at jeg fant den?
Umulig, fordi jeg har vært trofast. Hvilket skap?
-Hvilket skap? -Dette er galskap.
-Nekter du for dette? -Absolutt.
Bare husvertinnen har vært her siden jeg flyttet inn,
og hun kunne knapt fått den rundt håndleddet.
Hvor kom den fra, da?
Jeg sverger.
Jeg sverger på min mors grav,
jeg aner ikke hvem den er sin. Og at du ikke tror på meg
etter alt vi har vært gjennom,
at du fremdeles ikke stoler på meg, er ganske fortvilende.
l så tilfelle tar jeg den på igjen.
Er den din?
Du besto.
Tester du meg?
Jeg måtte bare høre deg si det.
-Er du så sint? -Ja, jeg tror det.
Men ganske tent også, ikke sant?
Problemet er at jeg bare har 55 minutter til å gjøre det godt igjen.
Glem det.
Jeg har aldri likt dette spillet.
En sport som begrenser poengene er bortkastet tid.
Bare tre hundre?
Skal man slite seg ut på noe 9 millioner andre duster kan klare?
Dummeste jeg har hørt om.
Ikke snu deg, men hun kom nettopp inn.
-Men vi er kule, ikke sant? Ser hun oss? -Å, ja.
-Ser jeg naturlig ut? -Overnaturlig.
Hvem valgte dette stedet?
-Er det et problem? -Det er litt lyst.
-Dette er... -Jeg vet hvem han er.
Gjør du? Selv med lua?
Hun er profesjonell.
Ja, det ser jeg.
Jeg kan definitivt...
Vil du... Vi har pils her.
-Vil du ha noe? -Nei.
-Jeg er skrubbsulten. -Da må vi fore deg.
Jeg tar gjerne pizza. Tror du de har pizza her?
Det har de helt sikkert.
-Selv frossenpizza. -Greit.
-Jeg tror ikke det. -Hvorfor ser du ikke etter?
Vi ville ha luktet det.
Jeg gir pokker i om du må dra til Sicilia. Gi damen pizza!
Hva vil du ha på pizzaen?
Overrask meg.
Pepperoni.
FLAKEY FRESH DOBBELTBUNNET PlZZA
Ost og jalapeño.
Sopp.
Sopp og løk.
Bare ost.
-Hawaii-pizza. -Bare ost.
-Vil du ha den varm, eller... -Ja, veldig varm.
Ekstremt varm.
Vil du ha noe å drikke?
Ja, hva som helst.
Hva skjedde?
Du...
Du må få tak i Duke.
Og be ham gi meg en sikker linje,
for han må ringe meg straks.
-Hva sa hun? -Sikker linje.
Forstår du? Og bare hvis han er sikker.
Jeg må på flyet, og han må ringe meg,
men det må være trygt.
Det er meg. Jeg trenger Duke. Nå.
Ja. Be ham skynde seg.
CANADA PASS
Hva er det du gjør?
Jeg?
-Hvordan kom du hit så fort? -Men ikke fort nok.
-Drar du? -Jeg trodde ikke du kom.
Jeg etterlot meg signalet.
Du tok også passene dine og reisepengene.
Halvparten av pengene. Min halvdel.
Vi lovte hverandre. Ingen rører krisekassen før vi må stikke.
Jeg stolte på deg.
Det forklarer hvorfor du var der og sjekket.
-Når gjorde du dette? -Når?
Cirka fem, seks timer etter jeg var ferdig med Barbara Bofferd fra B&Rs reiseavdeling.
Du tuller.
-Er det derfor du er slik? -Slik?
Vi jobber, for svarte. Vi har ikke tid til dette.
Hvorfor ikke? Er det en lang forklaring?
Gå.
Hva fortalte du Garsik?
-Du er utrolig. -Hva er hemmeligheten?
-Du lå med henne! -Ja. For oss. For prosjektet.
-Jeg kan ikke tro at du lå med henne. -Det var bare et oppdrag.
Du burde se bildene.
Du er den siste jeg burde forklare til.
Eneste forskjell på dette og Dubai,
er at ingen ble dopet og etterlatt i koma.
Etterlatt i koma? Du sov med et smil om munnen!
-Ja, i 18 timer! -Der har vi det.
-Du kommer ikke over Dubai. -Hva er produktet?
-Du sier du kan, men kan ikke. -Produktet!
Vet du hva, jeg kom tilbake for å hente tingene mine.
Ja vel, jeg var klar til å dra min kos.
Jeg tar pengene, er halvveis der, men tenker plutselig:
"Herregud, hva er det du gjør? Dette er bra. Dette kan fungere. Det er gjengjeldelse.
"Med Dubai og reiseberta er vi skuls, så vi nevner det aldri igjen."
Så jeg legger alt tilbake
som om det aldri skjedde,
men så ser at jeg at noe mangler.
-Hvor er Rays kanadiske pass? -Ro deg ned.
Som jeg vet burde være der,
for det var jeg som satte hele greia sammen!
Ja vel. Jeg tok det kanadiske passet.
Ett pass. Hvorfor? Fordi jeg var paranoid.
All denne testing og mistilliten tok på meg.
Det kunne ikke skade med én liten fallskjerm
i tilfelle flyet styrter.
Jeg ville bare ha en utvei.
Måtte jeg gå så langt med reisedama? Kanskje ikke. Men det fungerte.
Og du vet at det er dekket mitt. Har alltid vært det.
Jeg er en gris. Jeg er en forfører. Men det er styrken min.
Vi driver et tredobbelt spill her,
og har noen veldig smarte og motiverte motspillere.
Vil du at jeg skal spille med hånda bak ryggen?
Jeg snakket ikke om hånda di.
Vet du hva? Glem det.
Vet du hva? Jeg har glemt det.
Hva sier du, da?
Samme deling, nye regler. Du holder din fallskjerm, jeg min.
-Er du så sjalu? -Nei, jeg er så fokusert.
Jeg har investert to år i dette,
og jeg skal ikke la dumme, umodne personlige svakheter
sette et ellers vellykket prosjekt på spill.
-Så nå er det kun business. -Bli vant til det.
Det hjelper om jeg vet hva businessen er.
Hår. De kan få hår til å vokse.
Der det hører hjemme.
Hva mener du? At...
At fra nå at vil Ronnie Partiz være helten til alle skallede menn.
-Bortsett fra at det ikke blir noen av dem. -En kur for skallethet?
Burkett & Randles vask- og vekstsjampo, tilført aktivert partizonol.
-Hår? Det er... -Det er stort.
Stort? Det er mer enn stort. Det får stort til å se mikroskopisk ut.
Aner du hva dette er verdt? Hår.
Det er på linje med den hellige gral å kunne gro hår og eie det.
Ikke rart de har oppført seg så sprøtt.
Vi sitter på en kur for skallethet,
og du er sint på grunn av en meningsløs hendelse.
-Vi har den ikke. -Ikke? Men det er en formel, ikke sant?
Det må det være. En patentanmeldt formel.
-Så hvem har den? Hvor er den? -Jeg vet ikke.
Om du visste, ville du vel sagt det?
Hvis jeg holdt tilbake noe, ville jeg vært her nå?
Hva med å late som du var sint og sjalu
så jeg ikke skulle forstå hva som foregikk?
Det er sykt, selv for deg.
Ja, og det var ikke svaret jeg ønsket.
Vær stille.
Hallo.
Claire? Det er Ned.
Du må komme på kontoret straks.
Jeg er der om 10 minutter.
Jeg må tilbake på kontoret. Det var Guston.
Vi har vel ikke andre partnere?
Jo, det er det jeg vil ha. Flere partnere.
Det ville vært veldig dumt å svikte meg nå.
Jeg må gå.
-Skal vi ikke snakke om det? -Vi jobber, som du sa.
-Vi har ikke tid. -Claire...
En bevegelsessensor ble utløst i 31 . etasje, nær kontoret til Tully.
Det er noen dokumentrom der oppe.
Vi fant et sikkerhetsavlukke åpent,
så vi slo på lyset.
Vi hørte skritt og begynte å lete.
Det tok litt tid, men vi fant ham
-under skrivebordet her. -Herregud.
-Vi sjekker lD-en... -Ned!
...så sier han at dette bare var en sikkerhetstest.
Få av meg disse, Ned!
Vi sa: "Flott, men vi må likevel ringe sjefen din."
Så begynte han å svette.
-Hvor er greia? -Ja, han hadde denne.
-"Partizonol 6.1 ." -Ned, jeg kan forklare dette!
-Hold kjeft, Jeff. Åpnet du den? -Nei.
-Har noen andre rørt den? -Nei, bare oss og den mistenkte.
Mistenkte? Du er vel ingen mistenkt, Jeff?
Du er en bedragersk usling, og du skal få svi, din drittsekk.
Jeg vil ha en advokat!
Glem advokaten. Du trenger et nett,
for jeg skal kaste ræva di ut av vinduet!
Er området ovenpå sikret nå?
Ja. Sikkert at ingen andre er der?
Det må være tomt før det aktiveres igjen.
-Hvor lang tid tar det? -Alle tre etasjene? 20 minutter.
Gå nå. Gjør det.
-Hva med ham? -Han går ingen steder. Gå!
Greit. Tilbake om 20 minutter.
Hvor skal dere? Kom tilbake!
Ikke la meg bli igjen her med ham! Dere hørte hva han sa!
Jeg mener det! Ned, kom hit. Claire!
Du blir her med Jeff.
Jeg går og ransaker kontoret hans.
-Vil du melde fra? -Nei.
Vi må ta føringen så ingen andre innblandes.
Hva med det der?
La det være. Ikke rør det. Greit?
Og ta det med ro, jeg skal melde fra om det.
La oss bare først finne ut hva dette er. Bare hold skansen.
Hår er makt.
Dette gir mannen tilbake hans opprinnelige status, hans virilitet.
-Ikke le. Unnskyld. -Duke, jeg tror du...
-Unnskyld. Ikke le. -Du må slappe av.
-Hva skjer? -Hvor har du vært, Ray?
Trodde jeg ble forfulgt etter bowlingen.
Jeg har prøvd å ringe deg. Hvor er mobilen?
-Batteriet døde. -Vil du ha pizza?
-Vil du ha noe? -Nei, takk.
-Nei vel. -Greit.
Så hva er det, karer?
-Hva er hemmeligheten? -Hemmeligheten?
Hår.
Hør på meg, Claire. Glem Ned. Glem Tully.
Aner du hva dette er verdt? De kan gro hår!
De kan få tilbake hår.
Aner du hva vi kan selge dette for?
Hvor mye Garsik vil betale for dette?
De har ikke levert patentet ennå. Det er en åpen teknologi.
Jeg ser det. Det er en formue.
Vent, Claire! Hør på meg.
Det har alltid vært en gnist mellom oss, det vet du!
Den natten på flyet... Kom igjen, Claire!
Herregud, Claire!
Vi er inne.
Jeg har den.
-Hvor er Dinesh? -Rett bak deg.
Dinesh! Hun har den. Kom igjen.
-Har hva da? -Formelen.
Hun er i 24. etasje i B&R-bygget.
Hun kan ikke ta den med ut, hun må sende den.
Hvilken hacket kopimaskin er nærmest?
Bare gi meg et øyeblikk, Ray!
-Bare gi meg noe i nærheten. -Ett sekund.
22, 23, jeg vet der er noe der.
Kom igjen, vi har ikke mye tid.
-Personal, 22. -21 . etasje.
Jeg markerte en maskin i 21 . etasje.
-Hvor går jeg? -Vent litt.
Hvor sender jeg henne?
-Si at dere har et system. -Et øyeblikk, jeg finner det.
21 . etasje. Personalavdelingen. Åpne den og gi meg maskinnummeret.
-Går det bra? -Ja.
Folkens?
Ikke mye tid her, Ray.
Dere ødelegger det. Hvor sender jeg henne?
-21 . etasje, Ray. -21 . etasje.
Kan du komme deg ned til 21 . etasje?
Se etter noe i rødt. Jeg markerte maskinene med rødt.
-Den har en rød ring. -Bare én?
Det er flere med mer enn én.
Nei, jeg ser bare én. Det er bare tall.
Hun trenger et rom eller et navn. Hvor sender jeg henne?
Se etter tallene jeg ringet rundt. Jeg trenger boka.
-Hva er det du gjør? -MR...
Nei! Vent! Jeg trenger boka!
Hun er på vei, folkens. Vi lar henne i stikken.
Jeg skal finne det!
-Det er et MR-nummer, ikke sant? -Ja, MR-6432.
-Så det er helt foran. -Hva mener du?
-Foran i boka! -Jeg ser i boka,
-men det er bare rot! -Snart. Vent litt.
Se, helt foran. Første side.
Si ifra nå om dette ikke vil fungere.
Jeg ser bare en liste med navn!
Ved siden av navnet. Sett navnet sammen med tallet.
-Vil det fungere? -Få telefonen ut herfra, Ray!
Er du gal? Det tar knekken på telefonen!
Hvor går jeg?
Hva? Pokker!
-Ray. -Kom igjen.
-Beveger stolpene seg, Ray? -Hva?
Skanningen på Gjenferdet. Beveger de seg?
-Jeg mistet henne! -Bare si meg om det fungerer.
Ja, men det hjelper ikke... Claire?
Hva er det som skjer der borte? Kan dere håndtere dette?
Ja, det går bra. Bare vent et øyeblikk.
Ja, stolpene beveger seg.
Clenteen, Edgar. Personal, 21 . etasje. C-L-E-N...
Claire!
Det er ingen navn her.
Nei, jeg ser ingen navn.
Vi er inne!
Flott, men det står ikke navn på kontordørene. Hvor skal hun?
Jeg kartlegger det ikke slik.
Vent!
Hva er det? Hva har du?
Clenteen, Edgar. Personal, 21 . etasje.
Clenteen, Edgar - Personal
-Hvor? -Jeg ser det ikke. Kontor er ikke oppført.
-Har du nummeret hans? -HVa?
Ring telefonen hans. Nå.
Jeg er her. Jeg er klar.
Hun er inne. Hun fant det.
-Hvor mange sider? -Hvor mange sider?
Bare én side.
Én.
Vi må gjøre dette nå. Jeg kan ikke vente lenger.
-Hun er klar. Hva gjør vi? -Nesten klar.
Gå bort dit, ta noen kart og finn en annen maskin.
-Hvorfor det? -l tilfelle vi trenger en reserve.
Nesten klar.
-Jeg er inne! Hun trenger bare skanne den. -Sett i gang.
Det er ingenting på den.
Den kommer gjennom, men det står ingenting.
Hva i svarte er det som skjer?
Den er blank!
-Pokker! -Det burde fungere!
Prøv igjen. Har vi en reserve?
-Vi har den. -Ja!
Vi klarte det.
Claire?
-Koser du deg? -Hvor har du vært?
-Jeg har bare passet på deg. -Pisspreik! Du har...
-Hva skjedde her? -Han ble litt vilter.
Hun lyver. Hun gjorde noe. Hun gikk sin vei. Hvor er formelen?
Jeg sverger på det, Ned, hun var ikke her. Hun pønsker på noe.
Karene ovenpå må ha meldt ifra.
Sikkerhetsavdelingen er på vei allerede. Nå er det ute med oss.
De kommer til å gå gjennom alt.
Du skjønner ikke, Ned! Hun var ikke her! Hun lurer deg! Hun lyver!
Det er nøyaktig hva hun vil, Ned!
Ja. Nei, jeg har den her i hånda.
Ja, jeg ser på den.
Nei, det er bare en feiring.
Vi har en liten fest for å lette litt på trykket.
Jeg aner ikke hva det står, men jeg kan ikke kjemi.
Hvor er du nå?
Du er vel ikke nær et vindu? Bra. Stikk!
Hør på meg, Duke. Jeg stoler på deg.
Ingen kan se den. Hører du? Ingen.
Pakk den formelen inn i kryptonitt til jeg kommer tilbake i morgen.
Greit.
Ja!
-Her er pengene! -Velkommen tilbake.
Fantastisk! På tide å feire.
-Alt i orden? -Nei. Jeg er avslørt.
-Du lot ham avsløre meg. -Hva snakker du om? Vi fikk den.
Jeg etterlot meg mange spor der. Jeg er heldig som kom meg ut.
Jeg kan verken gå på jobb eller hjem. Jeg er avslørt.
-Jøss! Stopp en hal. -Du våger ikke.
-Hva trenger du, da? -Hva jeg trenger? Hva med en ny identitet?
-Duke... -Hold klaffen, Ray!
Jeg går under jorda. Jeg skal gi beskjed om hvor du kan sende lønna og bonusen,
som bør være større enn forventet, for dette var et mareritt.
-Hva er problemet ditt? -En kopimaskin?
Jeg måtte løpe rundt i hele bygget
for å lete etter en kopimaskin.
-Men det fungerte jo? -Hvorfor kunne jeg ikke fakset den?
Hvorfor? Fordi...
Si det. Vi hadde maskiner overalt.
Hvem fakser nå til dags?
Jeg løp rundt og tenkte: "Hva er det han ber meg gjøre?"
-Vi måtte få den ut. -Det var 50 enklere måter å gjøre det på!
-Fungerte det eller ikke? -For hvem da? For deg?
Var noen der da han fikk formelen?
Har han vært alene med den?
Kan han ha laget en kopi av den?
-Hva er det du gjør? -Jeg antar det betyr nei.
Du er syk. Hun er syk.
Jeg kjenner denne fyren.
Jeg skulle sagt det før, men kunne ikke,
for han truet hele prosjektet.
Han vet alt.
Han har rett. Jeg vet at dere to...
Vet du at han var på ClAs oberservasjonsliste?
Det er tullprat.
Hvordan ble han med på prosjektet, forresten?
Vi var her i halvannet år.
Hvorfor dukker han opp tre uker før showet?
-Jeg fullførte oppdraget. -Hva slags observasjonsliste?
-Vet du hva? Nei, glem det. -Nei.
-Jeg er ferdig her. -Kom igjen. Vent, Claire!
Du fikk det du ville ha, Duke.
Men vær sikker på at du er den eneste
som fikk det.
Jeg tror det ikke. Det var utrolig.
Du sa det selv. Du lot henne være der for lenge.
Pam?
Dinesh?
-Det er mulig. -Dette er galskap.
Jeg hyres for å ta store fisken, jeg leverer og dette er takken.
Dette er seiersrunden. Hva er det du gjør?
-Skal du ransake meg? -Ja. Det tar fem minutter.
-Hvorfor? På grunn av henne? -Spiller det noen rolle?
Duke.
Skulle du ha sett.
ZÜRlCH 1 2 timer senere...
SAN DlEGO KONFERANSESENTER
-Velkommen til San Diego, Garsik. -Takk. Kjekt å være her.
Husker du meg?
-Jeg antar Duke gikk på? -Å, ja.
-Jeg ventet. -Jeg ser det.
De sveitsiske kjøperne venter. Jeg fikk dem opp til 35 millioner dollar.
1 7,5 millioner hver? Greit for meg.
-Si at du har formelen. -Jeg trodde du hadde den.
-Jeg spurte deg først. -Spurte du meg først?
Hvis jeg sier at jeg elsker deg, gjør det noen forskjell?
Hvis du sa det eller hvis jeg trodde deg?
Jeg elsker deg.
Det gjør jeg virkelig.
Vet ikke hvorfor du skal tro meg.
Jeg vet ikke hvorfor vi tror på noe lenger.
Jeg har en fantasi om at vi plutselig forandrer oss
og blir slik folk skal være,
tillitsfulle og ærlige.
-Vi er ikke som andre folk. -Tror du ikke jeg vet det?
Aner du hvor frustrerende det er
å vite at du er den eneste mannen som kan forstå meg?
Jeg vet hvem du er.
Men jeg elsker deg likevel.
Hvis dette er fordi du ikke har formelen
og du kanskje tror at jeg har den, kommer jeg til å bli veldig skuffet.
Ja vel.
Hør her.
Vi teller til tre, og uansett om vi har formelen eller ikke,
legger vi kortene på bordet.
-én siste gang... -Jeg har den.
Jeg sa jeg skulle telle til tre.
Jeg har den. Hva er poenget med å vente? Jeg elsker deg.
Jeg tenker på deg hele tiden.
Jeg tenker til og med på deg når du er hos meg.
Jeg ser på deg, kan ikke la være å se på deg.
Jeg ser på deg og tenker: "Den kvinnen...
"Den kvinnen vet hvem jeg er, men elsker meg likevel."
Jeg har den også.
Det er en stor sal.
Hvis ikke en stor sal er full, ser det helt jævlig ut.
-Du! Det var et spørsmål. -Beklager.
-Hva skjer der? -l salen?
-Ja. -Full. Køen startet for en time siden.
De satellittfolkene bør bare vite hva de gjør.
-Vet de hva de gjør? -Forbindelsen er klar.
For jeg venter ikke på at de ordner opp.
-Vi er helt presise. -Kan du gi deg?
Jeg er vakker. Nok. Takk.
Hva er det som er så viktig? Hva ser du på?
Howard Tully.
Han innkaller til spesiell pressekonferanse klokka 08.00 i morgen i New York.
Mine damer og herrer, aksjonærer, en stor Equikrom-applaus
til mannen med den personlige viljen og vinnerinstinktet
som har gjort dette selskapet til markedslederen det er i dag.
Ønsk vår administrerende direktør Dick Garsik velkommen!
Takk skal dere ha.
Jøss, tusen takk.
Du godeste, tusen takk skal dere ha.
Dere har gått fra vettet.
35 millioner dollar.
Dette er depositumbevisene.
Dette er de samsvarende overføringskodene.
Dette er kontonumrene og en autorisert betalingsplan.
Alle her som kjenner meg
vet at det er tre ting jeg ikke liker.
Jeg liker ikke kontroverser.
Jeg liker ikke å være i rampelyset.
Men mest av alt
tror jeg dere vet at jeg hater å gjøre noe forhastet.
De siste par årene
har vi hatt en topphemmelig spesiell forskningsenhet
som har jobbet med noe vi kaller Prosjekt Samson.
Men dere vet hvordan forskere er.
De sier hele tiden. "Ro deg ned, Dick,
"vær tålmodig og forsiktig.
"Vi har ikke offentliggjort resultatene våre ennå. Dick!"
Men nå er det slutt på det!
Nå er det slutt på å være unnselige.
Jeg sa. "Vet dere hva, folkens?"
"Jeg skal møte aksjonærene mine, og de har rett til å få vite om
"den utrolige framtiden vi har planlagt for dette selskapet!"
Ja!
Kom igjen!
Jeg er her i dag for å annonsere at vi er på siste teststadium
av et trygt, reseptfritt sjampoprodukt,
et produkt som kan gi nytt liv til døde hårsekker.
Mine damer og herrer, aksjonærer, ja!
Equikrom er i siste etappe av en kur for skallethet!
Vi har det.
Det stemmer, vi har det!
Dere!
Du kommer til å trenge det, kompis! Se på deg!
-Dick! Dick! Dick! Dick! -Dick! Dick! Dick! Dick!
Problemer?
-Tester dere oss? -Unnskyld?
-Eller kanskje dere synes dette er morsomt. -Jeg forstår ikke.
Tydeligvis ikke.
Denne formelen er bare for en vanlig hudkrem.
Beklager, en lotion.
Tl DAGER TlDLlGERE...
-Beklager, jeg bare... -Bare hva da?
-Det står stille for meg. -Godt forsøk.
Litt profesjonell høflighet ville gjort dette mindre pinlig.
-Hvordan kjenner jeg deg? -Hvordan du kjenner meg?
Jøss, det er dristig spilt.
Jeg har tenkt mye på hvordan dette ville bli,
hvor det ble, hva jeg skulle si og hva du ville si.
Men jeg trodde aldri...
Du kan bryte inn når som helst.
-Beklager. Jeg mistet konsentrasjonen. -Greit. Så?
-Skal vi ta det fra begynnelsen? -Nei, bare gå derfra.
-Kan jeg få en slurk? -Sett i gang.
Du forveksler meg med en annen.
Jeg er ikke god med navn, men jeg burde. Jeg prøver.
Jeg er god på ansikt, kanskje en M minus.
Det jeg er best på, er folk jeg har ligget med.
Feil.
-Det var perfekt. -Det er "folk jeg har hatt sex med."
-Og jeg liker "tradisjonelt". -Hva mener du?
"Det har tradisjonelt sett vært et sterkt område."
Folk jeg har hatt sex med. Det har tradisjonelt sett vært et sterkt område.
Det er bedre.
Jeg vet ikke hvem du tror jeg er, men...
-Du skal artikulere, ikke sant? -Hva?
Du må snakke ut.
Regisserer du meg nå?
Vil du at de ikke skal høre deg i morgen?
Du regisserer meg.
Nei, jeg bare fyller et hull i kommandokjeden.
Kom tilbake hit og si det.
Kom igjen, Claire. Vi må gjøre dette på ordentlig om snaue 1 2 timer.
Jeg vet det. Men alt dette får meg til å tenke på Roma,
og når jeg tenker på Roma, tenker jeg på deg...
Bare én gang til.
...og når jeg tenker på deg, kan jeg ikke artikulere meg.
-Én gang til uten slåbroken. -Jeg jobber ikke naken.
-Du vet at jeg vet det. -Vis meg, da.
Vis meg du.
La oss bare gå gjennom alt.
Én gang til fra begynnelsen, så tar jeg av meg slåbroken.
Hvis du elsker meg, gjør du det uten slåbroken. Nå.
Greit. Fra begynnelsen. Uten slåbrok.
Husker du meg?
-Selvsagt. Vi... -Lenge siden, ikke sant?
-Jo, jeg... -Der tok jeg deg.
-Beklager. Jeg bare... -Beklager.
Det står stille for meg.
Hva står det for deg?
Unnskyld?
Perfekt. De er perfekte!
Betyr det at vi kan sette i gang?
Eller vi kan bruke enda et år på å finne lokkemat,
men vi kommer ikke i nærheten av dette.
De er perfekte. For en måte å innlede dette på.
Jeg bare spør. Vi sørget for at hun fant talen.
Kladden. Vi lot henne finne den i dag.
Men vi kan vente litt hvis vi må perfeksjonere noe.
Når det først er i gang, er vi inne.
Da er det umulig å tilbakekalle troppene.
Nei, vi venter ikke lenger.
-Så dette er alt? -Ja.
Her er den endelige versjonen av talen.
...detaljer og selve eksistens
må beskyttes så grundig.
Kladden vi laget i forrige uke er i bruk.
Dette begynner å se bra ut.
Jeg ser ikke forskjell. Hvilken er den nye?
For reisefortegnelsene, Dunwoody-materialet,
har vi registrert cirka 200 falske reisebestillinger.
Formavale? Ikke vet jeg. En slags bioteknologi.
Biler, fly, hotell, alt mulig. Så begravde vi dem i de ekte mappene.
-Og når de begynner å grave? -Da finner de Ronnie.
Ja. Og jeg går om bord på et fly til Bahamas
så snart vi er ferdige her.
Dette er årboken min fra videregående.
Og avskriftene.
Du må slutte å dille rundt
og få tak i denne karen.
Så vi tar Ronnies virkelighet fram til for to år siden
og legger til vår historie.
Vi slo på lyset.
Vi hørte skritt og begynte å lete.
Det tok litt tid, men vi fant ham
under skrivebordet her.
Reisene til Dunwoody,
bakgrunnen for Formavale-oppkjøpene
og nattelossingen, alt er på plass.
Glimrende arbeid. lnspirerende. Utrolig.
Dette er morsommere enn om vi virkelig hadde det.
Ti dager, det er fristen.
Garsik avholder aksjonærmøtet om ti dager.
Tenn lunta. Sett i gang.
-Ikke. -Ikke hva da?
-Ikke si det. -Si hva da?
Jeg vet hva du tenker på.
Du lurer på om jeg ga deg en falsk formel.
Du tror at jeg kanskje har den ekte gjemt et annet sted.
Det er sykt, selv for deg å være.
Men tanken slo deg.
-Det er derfor jeg får mest penger. -Fordi jeg aldri ville gjort det.
-Fordi du elsker meg. -Akkurat.
Koval og Stenwick?
Les det.
"Beste hilsen Howard Tully."
-Vi ble lurt trill rundt, ikke sant? -Jo.
Må gå langt tilbake.
-Til... -Langt tilbake.
Profesjonelt sett, er det vel...
lmponerende.
-Jeg mener... -Ja.
Vi har i det minste hverandre.
-Er det så ille? -Ja, på en måte.
-Jeg mente ikke... -Jeg vet det.
-Jeg får ikke puste. -Det går bra.
-Når? -Etter at vi våkner i Roma.
Jeg må kanskje våkne lenge i Roma.
Høres ut som en plan.
-Dick! Dick! Dick! Dick! -Dick! Dick! Dick! Dick!
Merge & Resync: Xenzai[NEF]
Norwegian